Christer Thörnqvist
Lektor i företagsekonomi
Institutionen för handel och företagande
Välj ett tillfälle för att visa kursplan och behörighetskrav.
Detta tillfälle har ställts in, kontakta antagning@his.se för frågor.
Ange kod HS-11216 på antagning.se
Kursen genomförs utan obligatoriska träffar på campus. Undervisningen stöds av informations- och kommunikationssystem. Kursmaterial är tillgängligt via lärplattformen i Studentportalen.
Organisation och ledarskap, både i praktik och i forskning, utgår ofta ifrån teorier som anses tämligen universella. Ledarskap i organisationer ska fungera likadant i vilken organisation som helst, oavsett om det är mindre företag i Sverige eller ett multinationellt företag styrt från USA. Multinationella företag vill till exempel ha kontroll över sin HRM (Human Resource Management)-policy utan inblandning från nationalstatlig reglering. Forskning har i sin tur alltid haft en anglo-saxisk bias som i låg grad gjort skillnad mellan nationella kontexter. Den här kursen vänder sig emot denna universalism. Olika projekt genom åren har visat att de nordiska länderna har mycket gemensamt och på många plan skiljer de sig markant från andra OECD-länder. Detta gäller både välfärdsregimer i allmänhet och mer specifikt så kallade arbetsmarknadsregimer. Främst är det hur arbetsmarknaden fungerar som gett Norden sin särart, men med detta följer även specifikt nordiska former för HRM, organisationer och ledarskap, men också sådant som nordiska perspektiv på marknadsföring och redovisning. Generellt har de nordiska länderna relativt korta vägar mellan olika maktnivåer i organisationer; ofta är de mindre autoritära och hierarkiska än framför allt USA-ägda företag. I Norden finns en högre grad av delegering av beslut och ansvar. Även könsskillnaderna hör till de minsta i världen. Detta gäller arbetslivet i stort. Inte minst sticker det nordiska förtroendet för kollektiva förhandlingar mellan arbetsgivarorganisationer och fackförbund utan statlig inblandning ut internationellt. Rötterna till den nordiska särarten har diskuterat ur många perspektiv. De stora folkrörelsernas framväxt under 1800-talet har framhållits, men även ännu längre tidsperspektiv, som de aldrig skapades några starka nationalstater i Norden till skillnad från i övriga Europa.